TRINITY DĂ LOVITURA DIN NOU
Traducerea și adaptarea YVE
Sincronizare Gomy
Ce e?
E aproape gata.
Ești șerif?
- Sunteți din Denver? - Da. Ești vânător de recompense?
Nu. Voi traversa deșertul, exact ca și voi.
Multă lume prin deșert.
Ne-ai cam speriat!
Aveți cumva ceva muniție în plus? Eu am cam rămas fără.
- Mulțumesc. - E foarte puțină.
Ne-ai speriat de-adevăratelea. Și eu nu mă sperii așa ușor.
Când ai țintit spre noi, mi-am zis...
Băieți... Până aici ne-a fost.
Aruncați centurile.
Adu caii. Pune șaua mea pe unul.
- N-ar trebui să furi de la noi! - De ce nu? Stați jos și fiți calmi.
Dă-mi fasolea.
- Vrei să murim de foame? - Foarte bună fasolea. Cine a făcut-o?
- Poftim. - Termină!
Vei regreta asta, hienă blestemată ce ești!
Complimente bucătarului. A naibii de bună fasole.
Ești un cal priceput.
- Grăbește-te. Mi-e foame. - E gata imediat.
Săracul Saddler. Frumoasă lovitură a primit.
Mâinile sus!
- Ai spus cumva... - Am spus mâinile sus!!
Dacă vrei un glonț în cap te servesc cu plăcere.
- Nu sunteți șerifi, nu? - Cum?
Sau gradați?
Ai conștiința încărcată, băiete? Cât valorezi? 500?
Abia am început. Însă judecătorul Fitzpatrick a spus că dacă voi continua
- în curând voi valora 1.000. 500 acum. - 500? Ai furat găini?
Nu. Curcani.
Poți să lași mâinile jos, curcanule.
Stai liniștit. Nu suntem șerifi. Ai mai văzut pe cineva prin împrejurimi?
Nu. Erau o mulțime după mine, însă nu m-au urmat în deșert.
Ai venit cu calul ăsta?
- Ce-i cu el? - Nu-i o frumusețe, sincer.
- E un cal al naibii de bun. - Asta rămâne de văzut.
- Ce s-a întâmplat cu el? E bolnav? - Nu. A fost lovit.
- De cine? - De un bivol înfometat.
- Se pare că nu va mai avea prea multă minte. - N-a fost mai ager nici înainte.
Am auzit că dacă îl mai lovești o dată, își poate reveni.
- Am auzit același lucru. - Am și dovezi. Unchiul meu.
Unchiul tău?
L-a lovit pe bătrânul meu chiar aici. Și încă o dată ca să-l omoare.
Apoi bătrânul tata s-a ridicat și l-a trântit la pământ pe unchiul meu, fratele lui.
Și acolo a rămas.
Încearcă.
Hai Eb. Ridică-te.
Scuze, amice. Dar poate are dreptate.
Arată mai rău.
Care-a dat?
- Nu funcționează de fiecare dată. - Asta am auzit și eu.
Ridicați-l și lăsați vorba.
- Ușurel. Nu-ți facem nici un rău. - Lăsați-l jos.
- Mi-a făcut plăcere. Mulțumesc. - Pentru cal, da.
- Cum? - Calul tău. Hoț de curcani.
- Eu n-am nimic împotrivă... - Așa mă gândeam și eu.
Dacă nu se supără.
Tu ce părere ai?
Refuză.
- Adică acum ar trebui să ne împușcăm, nu? - Exact, băiete. Șefu'!
- Pot să mă ocup eu de el? - Poftim. Rănește-l doar.
Termină-l odată. Se răcește fasolea.
Ce nai...
Aruncați fasolea... Centurile, vreau să spun.
Stați jos și stați liniștiți.
- Hei! Aia e ultima porție de fasole! - O mănânci pe toată singur?
- Doar n-o să ne împuști cu sânge rece? - Încă nu știu.
Nu sunt obișnuit cu așa ceva. Voi ce faceți în cazuri de genul ăsta?
Dacă aș fi în locul tău, eu aș uita totul. Noi am glumit doar. Nu-i așa?
Numai că tu nu ești în locul meu.
Știți cum facem? Vă puteți bate până la moarte. Cel care câștigă, va rămâne în viață.
Haideți! Haideți, băieți.
Hei! Ai grijă!
Îți place să te plimbi așa pe pământ? Bietul de tine.
Grăbește-te cu apa aia!
- Pearl, vino aici! - Ce naiba mai e acum?
Nu contează ce e! Vino și gata!
- Timpul trece! - Nu cu tine, în orice caz.
Mă deranjezi mereu. Îi fac o baie lui Bambino.
Dacă nu fac asta acum, o să rămână așa până la primăvară.
- Ce e? Un nou atac? - E un miros în aer.
Trinity!
- Te-ai întors! - Am crezut că te-au mâncat vulturii.
- Unde-ai fost până acum? - Am hoinărit.
- De ce nu i-ai scris mamei? - Nu știu să scriu. Iar tu nu știi să citești.
Hai înăuntru. Am o surpriză pentru tine.
Bambino, asta e cu siguranță cea mai frumoasă priveliște pe care ai văzut-o?
Salut!
Nu te bucuri că îți vezi fratele?
Bambino are dreptate. Canalia a pierdut întreaga turmă de cai.
Și tu ai fi făcut la fel. Pune masa și taci din gură.
Iar tu, dragul meu, spală-te. Că puți tot.
- Pleci chiar acum? - Dacă tu rămâi, da.
- Tată, vorbește cu el. - Ar fi trebuit să-l înec la naștere.
Doar n-o să-l iei pe tata în serios, nu?
- Mamă. - Acum vă îmbrățișați și vă liniștiți.
Lăsați prostiile. Treceți la mâncare.
Cuvântul frăție nu se poate pronunța în casa asta, fără să iasă scandal.
Bambino, liniștește-te și comportă-te frumos!
- Poftim. - Ăsta-i al meu!
Ia priviți ce v-am pregătit!
- Ce-i asta? - Habar n-am. Ceva ce zbura pe aici.
- Arată ca un vultur. - Ar putea fi.
- Păi să... - Mai întâi spunem rugăciunea.
Iarăși începe cu religia ei! Tot timpul trebuie să strici totul!
- Tata, nu mai spune nimic. - Sfântă Fecioară din Ceruri
Și tu ai fost mamă, la fel ca mine. Și ai avut un fiu pentru care te-ai îngrijorat.
Mă înțelegi când te rog să ai grijă de fiii mei. Mă bazez pe tine, da? Amin.
- Am spus, Amin! - Amin.
Stai așa.
- Mănâncă mâncarea ta, la naiba! - E doar o bucată de piele.
Băieți, să bem ceva.
- Pe gât în jos. Fie ca Dumnezeul nostru... - Mai lasă-l în pace! Mănâncă și el acum!
Fie ca El să ne apere.
Dă-mi înapoi pasărea!
Băieți, înțelegeți că ar trebui să vă stabiliți aici?
- Și să facem ce? - Să lucrăm?
Nu. Puteți foarte bine să vă însurați. Sunt câteva puicuțe la salon...
- Care abia așteaptă să se mărite. - Femei mai bune nu veți găsi!
S-o fi văzut pe mama voastră când ne-am căsătorit.
Tu erai prea mic să-ți aduci aminte iar tu nu începuseși încă să mergi.
Ce ne-am mai distrat în salonul ăla!
Parcă o văd și acum. Avea o rochie roșie de catifea,
cu balcoanele scoase în evidență
și era fericită ca un vultur pe creasta dealului.
Frumos.
Când termini să te mai cauți de păduchi, poți să aduci încă o sticlă?
Se termină mâncarea.
- Mănânci ca un copil. - Păstrează-ți părerile pentru tine.
- Avem musafiri. - Cât de mulți?
- Patru. - Vreun șerif?
- Nu. - Cum arată?
- Nu pot spune. Nu le văd fața. - Te ocupi tu de ei, nu?
- Am muniție în șa. - Așează-te cu grijă.
Ia uitați cine-i aici. Ce mică e lumea.
Și cam aglomerată. Aruncați armele.
Și tu. OK. Și acum afară.
- O clipă. - Oh, uitasem.
Așa.
- Puteți pleca. - Grăbiți-vă!
- Dar el e puțin... - Confuz, da.
Dacă deschizi gura îți trag o salvă de pistol în ea!
- Poftim. Sper să te îneci. - Mulțumesc, dragă.
Băieți, tata o să vrea să vorbească cu voi. Dar nu-l contraziceți. E deja bolnav.
- A mâncat prea repede? - Nu, una din crizele lui, dar cred că-i ultima.
Veniți aici, băieți.
Băieți, e ușor de imaginat că buna mea inimă va înceta să mai bată.
Dar înainte de asta vreau să știu că voi aveți pus un preț bun pe capetele voastre.
Mă îngrijorezi, băiete. Ai călătorit atât de mult și încă nu ai o meserie.
Ești un bun jucător de cărți, însă nu te-am văzut niciodată să joci.
Te sfătuiesc să devii hoț de cai. E o meserie frumoasă.
Însă nimeni nu devine un bun hoț de cai peste noapte!
Uită-te la Bambino. E pe drumul cel bun.
Mai are mult de învățat, însă va deveni un bun hoț de cai.
Jurați-mi că de acum înainte veți lucra întotdeauna împreună.
Ce?
Ai grijă de fratele tău. E tânăr și necopt. Protejează-l.
- Ca și cum ar fi propriul tău frate. - Eu ar trebui să mă protejez de el!
Lasă-l să copilărească.
OK. Voi avea grijă de el.
Însă va trebui să asculte de mine. Tot ceea ce spun.
- Și fără copilăriile tale! - Bine, dacă asta vrei.
Da! Asta vreau!
Stai cu ochii pe el. E ca un copil mic ce-și suge degetul.
Nici o grijă. Am eu grijă de el.
Pearl, mai adu un whisky. Două! Adu sticla.
Tu nu mai vrei, nu?
- Nu poți să stai normal în șa? - Obosesc. Unde mergem?
- Spre nord. - De ce spre nord?
- Pentru că așa vreau eu. - Am dreptul să știu.
Ba nu!
- Tu faci ce-ți spun, sau te las baltă. - Unde vrei să mă lași?
Trezește-te. Avem treabă.
- Acoperă-ți fața. - De ce?
Regula numărul 1.
Când jefuiești pe cineva, trebuie să-ți ascunzi fața.
Pentru ca nimeni să nu te recunoască. Ai priceput?
Da.
- Nu reușesc s-o mișc din loc. - Nu mai plânge, puiul mamii.
Repede! În căruță!
Nu mișcă nimeni! Mâinile sus!
- În ce naiba tragi? - Așa, de acoperire.
- Mâinile sus! Te avertizez. - Dacă ridică mâinile, scapă copilul.
Taci din gură.
Dă-mi aurul! Și fără prostii!
Tot ce avem e aici. Mergem spre vest să căutăm de muncă.
Căutați de lucru... Aș putea să te împușc pentru asta!
- Caută în căruță! - Vă rugăm, domnule, noi...
Liniște. Câți ani are calul ăsta?
Stai! Sau te...
Bună ziua.
- Bună ziua, am spus. - Ești unul din ăia fără lege?
- Păi luând în considerare... Da. - Dar noi nu avem nimic. Suntem doar fermieri.
Îmi pare rău.
- Grăbește-te! - Stai liniștită și se va rezolva.
Vii?
- Ce-ai găsit? - O babă, haine și puțină pâine.
No să reușiți să reparați roata asta așa.
Suntem aici de trei zile iar Ebenezer are crampe.
- Înțeleg. - Trebuie să mergem la un doctor în oraș.
- Doctor? Atunci ai și bani! - Putem să vindem trăsura.
- E ridicol. - Taci din gură. Ajută-mă.
Ești pregătit? Unu. Doi.
- Grăbește-te! - Stai așa. Nu uita că e o bătrână înăuntru.
Grăbește-te!
Acum pun roata.
- E grea nu glumă. - Nu uita să ungi roata.
Dă-le ceva bani.
- Pot să... - E în regulă.
- Mulțumim. Dacă toți ar fi la fel de buni. - Ați fi jefuiți toată ziua.
- Ascultă Bambino... - Taci și nu-mi spune Bambino.
Cum vrei să-ți spun?
Mulțumim.
Hai mișcă-te!
Asta-i pentru baba ta, nu?
- Au plecat? - Da.
Așa ticăloși fărădelege n-am mai întâlnit.
- E bine până acum. - Mai bine uită-te acolo.
E treabă multă pe aici.
- Bună ziua, șerifule. - Nu-l privi în ochi.
Stai cu ochii pe ei. Nu prevăd nimic bun.
Bun venit în Tascosa, băieți. Acolo unde începe Vestul.
- Dacă vreți de lucru, ați venit în locul potrivit. - Ai grijă de cai.
Trebuie să caut un armurier. Între timp dă o ocheată prin oraș.
Și vezi ce posibilități avem.
Dacă te mănâncă în palmă, scarpină-te.
- Dumnezeu să vă binecuvânteze, fraților. - Mulțumim, bunicule. Ne vedem la salon.
N-am cerut de băut.
- Hei, chelner. - Ce e?
Dă-mi ceva de băut.
- Îți place să te joci? - Nu acum. Sunt obosit.
- Un oraș destul de liniștit. - Dacă mai spui asta o dată, se risipește vraja.
- De ce? - Pentru că Wildcat Hendricks e în oraș.
Și nu mai durează mult până o să iasă cu scandal.
- Wildcat? Cine-i ăsta? - Un rechin profesionist.
E unul viclean. Dar să nu-i spui asta, că e sensibil.
Joacă la salon. Dacă te uiți la el devine nervos.
Nu-ți iei arma?
Unde pleci?
Știi cine-i ăla? Wildcat Hendricks. Un profesionist.
Și ce dacă? Ți-e frică de el?
Ai ceva bani?
Așa mai stai de vorbă.
Tu ce vrei?
Vreau să pot să povestesc că Wildcat Hendricks a jucat cu mine.
Putem să jucăm în cinci?
Cartea cea mai mare împarte, nu?
Nu se taie.
- Pas. - Deschid cu 30.
30 ai tăi plus...
Eu ies.
- Atunci câștig eu. - Arată deschiderea, amice.
Ce spui dacă tăiem?
- Deschid cu 10. - Hai să facem 50.
100, dacă vreți să rămâneți.
Două.
- Două și pentru mine. - Servit.
100.
Dacă nu vă supărați, aș ridica la 200.
Eu spun că ai trișat.
- Crezi asta? - Da.
Băutura e în contul meu.
Când ghinionul te lovește, nu mai ții cont cât whisky ai băut.
Dă-i domnului unul dublu. Nu vei simți nimic.
Continuă.
Vrei să mai vezi încă o dată? E greu să înțelegi prima dată.
Termină.
Ai înțeles?
- Crezi că se va termina așa? - Da.
Am să-ți vin eu de hac!
Frățioare, am început bine. Cât am câștigat?
Cât am câștigat eu. Tu ai pierdut.
Bine. Ai grijă de partea mea.
- Exact de ei are nevoie orașul. - La revedere.
La revedere, domnule.
Dumnezeule!
Dumnezeule.
Bună ziua! Bună ziua, am spus.
Cu mine vorbești?
Mă bucur că v-am văzut.
Vroiam să vă mulțumesc că ne-ați jefuit. Că ne-ați ajutat, am vrut să spun!
- N-a fost chiar un jaf. Se... mai întâmplă. - Am văzut că nu sunteți nelegiuitori.
Păi... De fapt...
Ție cred că pot să-ți spun. Suntem într-o misiune specială.
Sunteți agenți federali?
Și da și nu. Nu chiar federali, însă...
Vă opriți aici, în oraș?
Dacă tatăl tău caută de lucru, ați venit în locul potrivit. Aici începe Vestul.
Nu este loc pentru o fermă. Cred că vom continua până în San José.
- Ah, San José... - Da. San José.
E într-adevăr un oraș frumos! Unde Vestul... Chiar frumos.
Mai veniți în caz se va simți mai rău.
La revedere, domnișoară și noroc.
Vreau ca părinții mei să știe că nu sunteți nelegiuitori adevărați.
- Mama, tată, uitați cine-i aici. - Domnul care ne-a ajutat cu căruța.
- E de nerecunoscut cu hainele astea. Nu? - Așa e.
- Vrem să vă mulțumim, domnule... - Nu poate să vă spună numele. E agent federal.
E în timpul serviciului.
Au loc multe fraude pe aici iar guvernul vrea să le reducă. De asta sunt aici.
Nu spuneți nimic căpitanului despre asta.
- E foarte sever. - Nu spunem nimic.
Bună ziua.
Le-ai spus ceva?
Nu vă faceți griji, căpitane. Știm să păstrăm un secret.
- Bravo vouă. Cum se simte? - Doctorul a spus că nu-i nimic. Doar o mică...
- Balonare la stomac. - O ce?
Așa se cheamă pe aici?
Băiatul chiar suferă.
Câteva pahare de whisky și o să fie bine.
- Dacă toți ar fi așa de buni ca și voi... - Băiatul ar fi alcoolist acum.
Cei mai ciudați agenți federali pe care i-am întâlnit.
Cel mai frumos restaurant de aici, după Frisco.
- Îmi pare rău, dar trebuie să fii membru. - Și ce credeți că suntem noi?
Păzitorii legii.
- Pe aici, vă rog. - Mulțumesc.
Uite-i că vin.
- Ce doresc domnii? - Adu-ne ceva de mâncare.
- Vreți să începeți cu... - Vrem să începem, da.
- Vă pot recomanda... - Nu! Adu ceva mâncare! Porții mari!
Vin pentru domnii.
Nu-mi prea plac ăștia doi. Mai devreme sau mai târziu guvernul...
Eu nu mi-aș face prea multe probleme. Curiozitatea nu omoară doar pisicile.
- Doar nu crezi... - Nu o lua așa.
Agenții federali nu se omoară. Se cumpără.
Și n-am mai întâlnit încă unul care să nu fie de vânzare.
Dacă mai faci asta încă o dată, s-a terminat cu tine.
Îmi dai voie?
Chasse á la Magdalene, ceapă mică, castane coapte, cartofi.
- Sper să vă placă. - De ce râzi?
Poftim.
Se pare că e mai ușor decât am crezut cu acești domni
Chateaux Neuve de Paper. Un vin foarte deosebit.
Clara, nu mai face asta.
Nu mai cocheta cu ei!
Rumegă ca vacile. Scârbos.
- Domnii vor să continue cu... - Vrei să continui?
Continuăm.
George!